Otsi
Artiklite sarjad
- Bookstagramid (45)
- n päeva lõpetamiseni (35)
- Eesti päev (15)
- Koolilehe jõululood (16)
- Suveseik (16)
- Meie koolimaja 45 (6)
- #muusikasoovitus (6)
- Nädala kunstitöö (16)
- Kuidas läheb? (17)
- Õpilane küsib (8)
- Teel ajalukku (41)
- Elu pärast KGd (50)
- Kuu tegija (15)
- Töö ja kool (13)
- Inspira 15 (22)
- Arhiivinurk (48)
Rubriigid
Valdkonnad
Õpilaste sünnipäevad
28. august
- Jakob Kalle 9.c
- Margo Christopher Verbitski 6.b
- Richard Sai 4.a
29. august
- Tiina Krista Int 3.c
30. august
- Anna-Sofia Vanem 4.c
- Frank Arnold 7.b
- Liisa Kongas 5.b
31. august
- Keith-Gregor Kudrjavtsev 5.c
1. september
- Diana Lii 8.d
- Elisabeth Sink 1.c
- Hugo Paju 6.b
- Kahrut Suuster 5.c
- Priit Loik 2.c
- Sander Saarela 4.a
2. september
- Arabella Aus 7.b
- Mia Gret Jalakas 7.a
3. september
- Henri Turja 8.b
- Oskar Reinmägi 5.b
- Otto Pastak 6.c
4. september
- Delise Õunpuu 2.a
Töötajate sünnipäevad
1. september
- Malle Tiitson*
![](/meridiaan/imgup/202212/lugu_6227_20221220192755_cbpx2.jpg)
Jõuluootus on imeline aeg. Nooruse Meridiaan ning meie õpetajad, töötajad ja nende lapsed on lugenud videosse kauneid ning südamlikke jõulumuinasjutte, mis aitasid luua ja hoida pühademeeleolu. Oma panuse selle tunde jätkumisse andsid ka 8.d klassi õpilased kirjanduse tunnis jõulu- ja talvejutte kirjutades. Kristiin Sooäär kirjutas loo põhjapõder Paulist, kellel oli üks suur unistus.
Elas kord üks üksildane põhjapõder. Tal polnud ühtegi sõpra. Ainsad loomad, keda ta tundis, olid polaarrebane Paula, hunt Harri, ilves Iti ja jääkaru Juss, aga nemad ei tahtnud temaga sõbrad olla. Nii lonkis ta päevad läbi üksinda tihedates kuusikutes.
Ühel hommikul ärgates nägi põhjapõder Paul hingematvat vaatepilti. Mets oli kaetud paksu valge lumevaibaga. Kuused olid kaetud säravvalge lumega. Metsaalune oli täis paksu ja kohevat lund.
Paul imetles nukralt kaunist talvehommikut. Jõulud olid peaaegu käes, aga temal polnud kedagi, kellega need veeta.
Lõpuks jõudsid kätte jõulud. Paul polnud ammu nii õnnetu olnud. Ta aina mõtles sellele, et peab jõulud jälle üksinda veetma. Varsti tõmbas Paul ennast ühe suure kuuse tüve kõrval kerra ja sulges silmad.
Paul ärkas, kui oli juba pime. Ta kuulis puude vahelt sahinat ja lumekrudinat, kui mitu paari jalgu tema suunas astus. Puude vahelt ilmus nähtavale saan, mida vedas viis põhjapõtra. Saanis istus tüse punase mantli ja paksu habemega mees. Ta naeratas Paulile sõbralikult.
„Aga sina oled ju jõuluvana!“ imestas Paul. „Hoo-hoo! Muidugi mina,“ vastas jõuluvana rõõmsalt. „Ma olen nii kaua tahtnud sinuga kohtuda,“ ütles Paul. „Hoo-hoo! Tegelikult tulin ma sinult abi paluma. Üks minu põhjapõtradest sai eile õues külma ega saanud täna tulla. Oled sa nõus teda asendama?“ küsis jõuluvana. „Muidugi,“ vastas Paul õhinal. Ta oli sellest juba ammu unistanud.
Paul rakendati saani ette ja asuti teele. Pauli abiga olid kõik kingid juba mõne tunni pärast laiali jagatud.
„Hoo-hoo! Suur tänu sulle, Paul,“ tänas jõuluvana Pauli, „tahaksid sa nüüd oma kingitust?“ „Ma juba sain oma kingituse. Mul on parimad sõbrad, keda oskaksin soovida,“ vastas Paul õnnelikult.
Nii elasid nad kõik õnnelikult elu lõpuni.
Kuulutused
![](imgkuulutus/c.jpg)
![](imgkuulutus/kuulutus.jpg)